בבית משפט השלום בתל-אביב                                                         ת"א      
 	בענין שבין:

     שמעון דיסקין, עו"ד, ת.ז. 303599096       
                                                מרח' בן יהודה 3, ירושלים 94624
                                                טל' 02-6251807, 054-750654 פקס' 02-6255678   
                                                דואר  אלקטרוני:  sd24911@barnet.org.il                                       

                                                                                                         התובע
                 		               נ ג ד 

     הוצאת עיתון הארץ  בע"מ 
      מרח' מלצ"ט   4, תל-אביב  

   					                                     הנתבעת

                   מהות התביעה: תביעה לפי חוק איסור לשון הרע,  תשכ"ה - 1965   

                                                                      כתב תביעה   

                     רקע עובדתי כללי – אתר האינטרנט של הנתבעת
1.	הנתבעת  הינה, למיטב ידיעתו של התובע, חברה הרשומה בישראל. בין יתר עיסוקיה, הנתבעת מוציאה  לאור עיתון "הארץ", אשר נחשב, במידה רבה של צדק, לעיתון היומי האיכותי ביותר בישראל ואשר מוצג על ידי הנתבעת לאורך שנים כ"עיתון לאנשים חושבים" (להלן: "העיתון"). 
2.	העיתון הינו בעל תדמית סולידית ומוניטין  בינלאומיים כמקור מידע אמין.  
3.	בנוסף לעיתון במהדורת הדפוס המסורתית (להלן: "העיתון המודפס"), מפעילה הנתבעת גם אתר אינטרנט  , אשר כתובתו  www.haaretz.co.il,  המהווה גירסה אלקטרונית של העיתון (להלן: "אתר האינטרנט"). 
4.	באתר האינטרנט מתפרסמות רוב רובם של הידיעות והכתבות   שבעיתון המודפס, וכן  חומר עיתונאי אחר שאינו מופיע בעיתון המודפס. בנוסף, ניתנים באתר שירותים שונים, חלקם בחינם וחלקם בתשלום, כגון גישה  לארכיון הפירסומים . מכל מקום, קיימת חפיפה ממשית בין העיתון המודפס לאתר האינטרנט, ואף העיצוב הגרפי של אתר האינטרנט מזכיר בקווים הכלליים  את העיצוב הגרפי של העיתון המודפס. 
5.	בנוסף לחומר  שמקורו בעיתונאים מקצועיים העובדים אצל הנתבעת או מטעמה, באתר האינטרנט ניתנה לגולשים אפשרות, אשר מסיבות מובנות אינה קיימת בעיתון המודפס,   לפרסם תגובות משלהם לכתבות המתפרסמות שם. 
6.	 כל גולש באתר האינטרנט יכול לשלוח את תגובתו למערכת האתר (להלן: "המערכת"), כאשר באפשרותו להזדהות בשמו האמיתי, בשם בדוי או מבלי להזדהות כלל.  רוב הגולשים שולחים תגובותיהם תחת שמות בדוים, אך לא מעטים מזדהים בשמות, אשר, ככל הנראה,  הינם שמותיהם האמיתיים. 
7.	הנתבעת שומרת לעצמה שיקול דעת בלעדי בעניין פירסום תגובות הגולשים ומודיעה כי התגובה שנשלחת "תתפרסם בכפוף לשיקולי המערכת". 
8.	בגלל הסינון שעוברות תגובות הגולשים, הן מתפרסמות לא מייד לאחר שליחתן אלא כעבוד זמן מה, בין דקות ספורות ל- 3 – 4 שעות. לעיתים תגובות שנשלחו קודם מתפרסמות לאחר הודעות מאוחרות יותר, אך תמיד בעת פירסומן נרשמת שעת שליחתן למערכת, והן מתפרסמות לפי הסדר הכרונולוגי של שליחתן. 
9.	חלק מהתגובות  אינן מתפרסמות כלל, ויש להניח כי מדובר בתגובות המנוגדות לחוק, לתקנת הציבור או לשיקולים אחרים של  הנתבעת, אשר אינם ידועים לתובע. 
10.	 מערך התגובות של הגולשים ידוע גם בשם האנגלי "טוקבק"   (talkback). 
11.	 הטוקבקים  בכלל, והטוקבק  של הנתבעת בפרט (להלן: "הטוקבק")  מתאפיינים בכך שגולשים רבים מתבטאים בחופשיות רבה ולעיתים אף בחריפות כלפי גולשים אחרים, שמביעים דעות שונות מדעותיהם. 
12.	 התובע, אשר הינו עורך דין במקצועו, נוהג לפרסם מדי פעם את תגובותיו לכתבות שונות ולתגובות גולשים אחרים תחת שמו המלא האמיתי, אך בדרך כלל ללא ציון מקצועו. 
13.	 ככלל,  התובע  נוקט  לשון מאופקת כלפי גולשים אחרים, אך כנהוג בטוקבק  מתבטא  אף הוא מדי פעם בחריפות רבה, כפי שגולשים אחרים מתבטאים כלפיו. 
14.	 ברוב המקרים שהגולשים האחרים הגיבו לתגובותיו של התובע,  גם כשמדובר בתגובות חריפות מאוד, לא מדובר בפירסומים שמפירים את האיזון  שבין חופש הביטוי לשמירה על שמו הטוב של מושא התגובות, והתובע מוכן לצאת מהנחה כי ברוב רובם של המקרים כאמור יש להעדיף את חופש הביטוי על הדאגה לשמו הטוב.  
15.	 ואולם ביום 23.06.06 פורסמה באתר האינטרנט סדרה של תגובות, אשר נחצה בהן כל גבול אפשרי של חופש הביטוי, ואשר מהוות לשון רע גם בהתחשב באווירה החופשית המאפיינת את  הטוקבק. 

רקע עובדתי – פירסום לשון הרע 
16.	 ביום 23.06.06 פורסמה באתר האינטרנט כתבה של עיתונאי ותיק של הנתבעת, מר יואל מרקוס "עין תחת עין" (להלן: "הכתבה"). רצ"ב העתק הכתבה, ולרבות רשימת תגובות הגולשים (בסך הכל 269  תגובות), ומסומן באות א'. 
17.	 התובע שלח בשעה 08.02  תגובה מס' 42 תחת הכותרת "שתי עיניים תחת עין אחת", ולאחר מכן בשעה 09.14 תגובה מס' 56 תחת הכותרת "לחבר יוסי שורץ", בשעה 10.51 תגובה תחת הכותרת "לאבי סבג (73)" ובשעה 10.54 תגובה 83 תחת הכותרת "ל- 76 (אלכס המזויף)" . רצ"ב התגובות 42, 56, 83 של התובע ולמען שלמות התמונה גם תגובות 53 ו- 73.  תגובות אלה מסומנות באות ב'. 
18.	 החל משעה 11.13 ועד לשעה 12.15  נשלחו ואף פורסמו על ידי הנתבעת שלוש תגובות, שהן נשוא תביעה זו. 
19.	 בשעה 11.13 נשלחה ובסמוך לאחר מכן פורסמה תגובה מס'  86  תחת שם  "אזהרה לציבור"  בעלת הכותרת "זהירות משמעון דיסקין  העו"ד המפיוז שמבין ומפעיל רק כוח" וללא תוכן.  
20.	 בשעה 11.22  נשלחה ובסמוך לאחר מכן פורסמה  תגובה מס' 88  תחת שם "מכיר אותו מאוזבקיסטן"  בעלת הכותרת "יצא המרצע מן השק – שמעון דיסקין עוד מפיוז  אוליגרך רוסי"   אשר תוכנה כדלקמן: 

                 "שמעון    דיסקין  מתחזה כאן לעו"ד  אלעק  תרבותי ומשכיל. סה"כ מדובר בעוד מפיוז    אוליגרך שאתמול עמד רעב בתור ללחם בברית המועצות המתפוררת. אחרי שהלבשנו, האכלנו ונתנו לו מברשת שיניים דירה חינם ומענקי קליטה יצא שמעון דיסקין האמיתי. בריון שמבין רק כוח.  הוא מאמין שאם הוא ירקוד על הדם של הערבים הוא יצליח לטפס למעלה ונשכח מאיזה בית זונות ושיכורים מתמוטט בברית המועצות הבאנו אותו לכאן. ככה זה במאפיה של הזונות והשיכורים מרוסיה. תמיד להכות ולטפס על גב החלש ממך.  פונימיי   רוסקי? 
בעעעעעעעעעעעעעעעעעעעעעעע"
 
21.	 בשעה 12.15 נשלחה ובסמוך לאחר מכן פורסמה תגובה מס' 98 תחת שם "אלכסי מהכרמל",  בעלת הכותרת "לסמיון  דיסקינצ'קה  83,  ברוך הבא ליונגד ליברמן, המדים החומים בדרך" וללא תוכן.  
22.	  התגובות 86, 88  ו- 98 (להלן: "הפירסום הפוגע") גרמו לתחושה קשה אצל התובע, שחש תיסכול, השפלה וחוסר אונים, ועוררו דאגה לשמו הטוב כאדם וכעורך דין ולפרנסתו בעתיד מהמקצוע. 
23.	  בכדי להקטין את הנזק שעלול להיגרם לו, שלח התובע תגובת ההכחשה, אשר פורסמה כתגובה מס' 112. רצ"ב העתק ומסומן באות ג. 
24.	 למחרת הפירסום (24.06.04) פנה התובע אל הנתבעת ודרש פירסום ההכחשה והתנצלות תוך שמירה על זכותו לתבוע גם פיצוי בגין הנזק שנגרם ו/או ייגרם לו.  רצ"ב העתק המכתב ומסומן באות ד'. 
25.	  ביום 11.07.06 נתקבל מכתב תשובה מב"כ הנתבעת, עו"ד  מיבי מוזר, ובו הוצע כי תפורסם הודעה מטעם המערכת כי "היא מביעה מורת רוחה מתשובות שאינן לגופו של עניין אלא לגופם של כותבים, המנוסחות בלשון פוגעת, והיא חוזרת ומבקשת מן המשוחחים לנסח את תשובותיהם בלשון שתרים את רמת הוויכוח בין המשוחחים". רצ"ב העתק המכתב ומסומן באות ה'. 
26.	 ביום 12.07.06 השיב התובע לב"כ הנתבעת כי אף כי יש לברך על היוזמה, אין בה, כשלעצמה, כדי לתת מענה לפגיעה בשמו הטוב של התובע. רצ"ב העתק המכתב ומסומן באות ו'. 
27.	 יצוין כי התובע יצא מהנחה כי לאחר פנייתו אל הנתבעת, תדאג הנתבעת להסיר מייד את הפירסום הפוגע מאתר האינטרנט, מבלי שנדרשה לעשות זאת  באופן מפורש. 
28.	 לתדהמתו של התובע, החיפוש שביצע ביום ו', 14.07.06, באמצעות  מנוע החיפוש  GOOGLE העלה כי הפירסום עדיין קיים ונגיש לגולשים. 
29.	 יתר-על-כן, גולש המעוניין לקבל מידע המצוי באינטרנט על התובע באמצעות מנוע החיפוש GOOGLE, מקבל את הפירסום הפוגע  בראש רשימת תוצאות החיפוש!
30.	 התובע פנה מייד לב"כ התבעת ודרש לפעול להסרה מיידית של הפירסום הפוגע מאתר האינטרנט. רצ"ב העתק המכתב ומסומן באות  ז'. 
31.	 לזכותה של הנתבעת ייאמר כי כבר ביום א', 16.07.06 בשעות לפני הצהריים הסירה את הפירסום הפוגע מאתר האינטרנט, יחד עם כל התגובות של הגולשים לכתבה "עין תחת עין", כך שמאז המעוניין לקרוא את הכתבה לא יוכל  לראות את התגובות עליה.  

לשון הרע  
32.	 התובע יטען כי הפירסום הפוגע הינו בגדר לשון הרע כמשמעות המונח הזה בס' 1 לחוק איסור לשון הרע, תשכ"ה – 1965 (להלן: "החוק")  ובין היתר הוא עלול 
א.	להשפיל את התובע  בעיני הבריות או לעשותו מטרה לשנאה, לבוז או ללעג מצדם (ס' 1 (1) לחוק). 
ב.	לבזות את התובע בשל מעשים, התנהגות או תכונות המיוחסים לו (ס' 1 (2) לחוק). 
ג.	לפגוע בתובע בעסקו, במשלח ידו ובמקצועו  (ס' 1 (3) לחוק). 
ד.	לבזות את התובע בשל מוצאו (ס' 1 (4)  לחוק). 
33.	 למעלה מן הצורך יצוין כי בפירסום הפוגע   אין שמץ של אמת, פרט לעובדה שהתובע עלה לישראל מבריה"מ לשעבר ובהיותו עולה חדש קיבל סיוע ממשלתי בשנתו הראשונה בארץ.  
34.	  להלן התייחסות התובע למרכיבים שונים של הפירסום הפוגע: 
א.	התגובה מס 86.  התגובה  נועדה "להזהיר" את הציבור בפני התובע, תוך ציון מקצועו, במטרה ברורה לפגוע בעסקו ומקצועו בניגוד לס' 1 (3) לחוק. בנוסף, נטען בתגובה כי התובע שייך למאפיה (ארגון פשע בשפה התקנית) ויש בכך כדי לעשות את התובע מטרה לשנאה (ס' 1 (1) לחוק), לבזותו בשל המעשים המיוחסים לו (ס' 1 (2) לחוק) ולהחמיר את הפגיעה בעסקו ובמקצועו. 
ב.	תגובה מס' 88: 
(1)	"שמעון דיסקין עוד מפיוז". שוב טענה של השתייכות התובע למאפיה. 
(2)	"שמעון דיסקין מתחזה כאן לעו"ד אלעק  תרבותי ומשכיל". לביטוי יש כמה משמעויות אפשריות, אך ניתן להבין ממנו כי התובע מתחזה לעורך דין וכי בכל מקרה הוא חסר השכלה. הדבר עלול לפגוע בעסקו ומקצועו של התובע (ס' 1 (3) לחוק). 
(3)	"סה"כ מדובר בעוד מפיוז  אוליגרך".  בפעם השלישית נאמר כי התובע שייך למאפיה, ובנוסף  שהינו אוליגרך. 
(4)	" שאתמול עמד רעב בתור ללחם בברית המועצות המתפוררת. אחרי שהלבשנו, האכלנו ונתנו לו מברשת שיניים דירה חינם ומענקי קליטה יצא שמעון דיסקין האמיתי". מדובר בדבר העלול לעשות את התובע מטרה לבוז או ללעג בעיני הבריות (ס' 1 (1) לחוק), לבזותו  בשל מעשים, התנהגות או תכונות המיוחסים לו  (ס' 1 (2) לחוק) ובשל מוצאו (ס' 1 (4) לחוק).  
(5)	 "בריון שמבין ומפעיל רק כוח". מדובר בדבר העלול לעשות את התובע מטרה לשנאה  (ס' 1 (1) לחוק) ולבזותו בשל מעשים, התנהגות או תכונות המיוחסים לו (ס'  1 (2) לחוק). 
(6)	"הוא מאמין שאם הוא ירקוד על הדם של הערבים הוא יצליח לטפס למעלה". מדובר בדבר העלול לבזות את התובע בשל מעשים, התנהגות או תכונות המיוחסים לו "(ס' 1 (2) לחוק). 
(7)	 "ונשכח מאיזה בית זונות ושיכורים מתמוטט בברית המועצות הבאנו אותו לכאן". מדובר בדבר העלול לבזות את התובע בשל מוצאו (ס' 1 (4) לחוק). 
(8)	"ככה זה במאפיה של הזונות והשיכורים מרוסיה. תמיד להכות ולטפס על גב החלש ממך". מדובר בדבר העלול להשפיל את התובע בעיני הבריות, לעשותו מטרה לשנאה, לבוז וללעג מצדם (ס' 1 (1) לחוק), לבזות את התובע בשל מעשים, התנהגות או תכונות המיוחסים לו (ס' 1 (2) לחוק), לפגוע בעסקו ומקצועו של התובע (ס' 1(3) לחוק), ולבזות את התובע בשל מוצאו (ס' 1 (4) לחוק). 
ג.	תגובה 98 מכילה רמז לקירבת התובע לנאצים ("המדים החומים") תוך הדגשת מוצאו  הרוסי באמצעות איות מגמתי של שמו הפרטי    ושם משפחתו. מדובר בדבר העלול לעשות את התובע מטרה לשנאה (ס' 1 (1) לחוק) ולבזותו בשל מוצאו (ס' 1 (4) לחוק). 
 אחריות  הנתבעת  
35.	 התובע יטען כי אתר האינטרנט הינו בגדר אמצעי תקשורת כמשמעות המונח הזה בס' 11 לחוק, כי הגדרת המונח בחוק על דרך פירוט אמצעי תקשורת שונים איננה בבחינת רשימה סגורה, וכי אתרי  האינטרנט בכלל, ואתר האינטרנט של הנתבעת בפרט ובמיוחד, מהווים אמצעי תקשורת לפי הפרשנות הראויה של החוק לנוכח תכליתו.  
36.	 האחריות של הנתבעת נובעת הן מהיותה מפרסמת לשון הרע, והן מתוקף היותה מי שהחליט על הפירסום באמצעי תקשורת ואחראית לאותו אמצעי תקשורת. 
37.	 הנוסף, מבוססת אחריות הנתבעת על עילת הרשלנות. 

 הנתבעת כמפרסמת לשון הרע  
38.	 כאמור לעיל, הנתבעת מאפשרת לכל אדם לשלוח למערכת כל תגובה שיחפוץ ללא צורך בהזדהות, ומפרסמת אותן תגובות שלדעתה ראויות לפירסום. 
39.	 השילוב של העדר דרישה להזדהות וסינון מוקדם של הדברים המתפרסמים הופך את הנתבעת למי שמפרסמת את התגובות בעצמה ואחראית לתוכנן, ככל שתוכנן מנוגד לחוק, אלא-אם-כן תוכל הנתבעת להצביע על אדם  ספציפי, אשר הביא את הדברים הבלתי-חוקיים לפירסום.  

   הנתבעת כמי שהחליטה על הפירסום בפועל וכאחראית לאמצעי תקשורת 
40.	 הנתבעת מפעילה את האתר והמערכת מטעמה מחליטה על פירסום  התגובות. 
41.	 התובע יטען כי יש לראות את הנתבעת כמי שהחליטה על הפירסום בפועל, אלא-אם-כן היא תצביע על אדם ספציפי שהחליט על כך, וכי אחראית ללשון הרע בתוקף היותה אחראית למצעי התקשורת לפי ס' 11 לחוק. 
42.	  במיוחד בולטת אחריותה של הנתבעת כאחראית לאמצעי התקשורת לנוכח הימנעותה להסיר את הפירסום הפוגע גם לאחר הפניה מצד התובע, במשך כ- 3 שבועות. 

רשלנות  
43.	 התובע יטען כי לנתבעת חובת זהירות מושגית כלפי הציבור שעלול להיפגע מהפירסומים באתר האינטרנט, וחובת זהירות  קונקרטית כלפי התובע. 
44.	 התובע יטען כי בפירסום לשון הרע עשתה הנתבעת דבר שמפעיל אתר אינטרנט סביר, המפרסם את תגובות הגולשים לאחר סינון התגובות לפי תוכנן, לא היה עושה בנסיבות המקרה, ובין יתר הדברים רשלנותו נובעת מכך שהעסיקה בתפקיד של עורך תגובות אדם שאין לו כישורים מספיקים להבחנה בין פירסום לגיטימי לפירסום מנוגד לחוק, לא נתנה לו הוראות והנחיות מתאימות, ולא הסירה את הפירסום  הפוגע מייד עם פנייתו של התובע בעניין.  
45.	  יצוין כי  כאשר מציגה הנתבעת את עצמה כמי שמפעילה  שיקול דעת בפירסום התגובות, יוצאים הקוראים מהנחה סבירה כי האמור בתגובות המתפרסמות אינו משולל יסוד לחלוטין וכי הנתבעת עומדת מאחורי העובדות הנטענות בתגובות המתפרסמות. במיוחד הדברים אמורים לנוכח האפשרות לפרסם דברים מבלי להזדהות, כך שהרושם שנוצר הוא כי התגובות בעילום שם  מתפרסמות במידה זו או אחרת מטעם הנתבעת עצמה.  
46.	 בנסיבות אלה, ולנוכח המוניטין של הנתבעת, לציבור תהיה נטיה להאמין לאמור בתגובות המתפרסמות, ובכך תתעצם הפגיעה במי שמתפרסמת עליו  לשון הרע. 

  נזק  
47.	 לתובע נגרם נזק ממוני ובלתי-ממוני. 
48.	 הנזק הממוני נובע מהפצת דברים מכפישים את שמו של התובע בקרב לקוחותיו בכוח, אשר אינם מכירים אותו באופן אישי ועלולים להאמין לדברי לשון הרע ובשל כך יימנעו  מלפנות לתובע לקבלת שירותים משפטיים שהוא מעניק כעורך דין הפועל , ובין היתר, בתחומי המקרקעין, הנזיקין ותחומים האחרים של המשפט האזרחי עם הופעות רבות בבתי המשפט בכל רחבי הארץ. 
49.	 מאחר והנזק הממוני הינו נזק עתידי, לא ניתן להוכיחו אלא באמצעות אומדן בלבד. לדעת התובע, הנזק עלול להסתכם במאות אלפי שקלים ואף יותר. 
50.	 נוסף, נגרם לתובע נזק בלתי-ממוני כבד. התובע חש מושפל, מבוזה  וחסר אונים, ובמשך ימים רבים התקשה לתפקד באופן סביר.  גם נזק שאינו נזק ממוני מוערך על ידי התובע במאות אלפי שקלים. 
51.	 משיקולי האגרה מגביל התובע את סכום תביעתו ל- 200,000 ש"ח בלבד. 
52.	 לחילופין, ובאם לא יוכח הנזק, יטען התובע כי על בית המשפט להפעיל את סמכותו לפי ס' 7א לחוק ולפסוק את הסכום המקסימלי שניתן לפסוק לפיו. 
53.	 לבית המשפט הסמכות העניינית והמקומית לדון בתביעה לאור סכומה, מקום עסקה של הנתבעת  ומקום המעשה ו/או המחדל של הנתבעת, שהוא פרסומות  באינטרנט הנגישות בכל רחבי הארץ.   
צו עשה  
54.	  בנוסף,  בית המשפט הנכבד מתבקש לחייב את הנתבעת לפרסם התנצלות וכן להעמיד לרשותו של התובע את כל המידע המצוי בידה ואשר יש בו כדי לזהות ולאתר את האדם שהביא את דברי לשון הרע נשוא תביעה זו לפרסום, וזאת לצורך נקיטת צעדים משפטיים גם נגדו.  
אשר-על-כן מתבקש בית המשפט הנכבד להזמין את הנתבעת לדין ולחייבה לשלם לתובע את 
              סכום התביעה בתוספת  הפרשי הצמדה וריבית עד ליום התשלום בפועל וכן שכ"ט עו"ד  
              בתוספת מס ערך מוסף כחוק. 
                                                                                              _____________                               
                                                                                              שמעון דיסקין, עו"ד,
                                                                                               התובע.